Українська поліцеїстика: теорія, законодавство, практика
КРИТЕРІЇ КЛАСИФІКАЦІЇ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ЗАСОБІВ ДОКАЗУВАННЯ У КРИМІНАЛЬНОМУ ПРОВАДЖЕННІ
Стаття присвячена дослідженню критеріїв класифікації процесуальних засобів доказування у кримінальному провадженні з урахуванням пізнавальної природи досудового розслідування. Обґрунтовано, що процес доказування є особливим різновидом юридично регламентованої пізнавальної діяльності, яка здійснюється виключно із застосуванням визначених кримінальним процесуальним законом засобів. Доведено, що відсутність уніфікованої системи їх класифікації зумовлює труднощі у теоретичному осмисленні та практичному застосуванні відповідних інструментів доказування.
Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
КРИМІНАЛІСТИЧНА ХАРАКТЕРИСТИКА НЕНАЛЕЖНОГО ВИКОНАННЯ ПРОФЕСІЙНИХ ОБОВ’ЯЗКІВ МЕДИЧНИМ АБО ФАРМАЦЕВТИЧНИМ ПРАЦІВНИКОМ
складової методики розслідування та формування криміналістичної характеристики неналежного виконання професійних обов’язків медичним або фармацевтичним працівником, що сприяє виокремленню типових ознак вказаних кримінальних правопорушень. Встановлено, що криміналістична характеристика неналежного виконання професійних обов’язків медичним або фармацевтичним працівником охоплює типові ознаки, притаманні вказаним кримінальним правопорушенням та надає характеристику таким елементам: особа правопорушника, спосіб вчинення кримінального правопорушення, особа потерпілого, обстановка, типові сліди та наслідки кримінального правопорушення.
ТАКТИЧНІ ТА ОРГАНІЗАЦІЙНІ ЗАСАДИ ПРИЗНАЧЕННЯ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ ПІД ЧАС РОЗСЛІДУВАННЯ КОРИСЛИВИХ КРИМІНАЛЬНИХ ПРАВОПОРУШЕНЬ В УМОВАХ ВОЄННОГО СТАНУ
Стаття присвячена дослідженню тактичних та організаційних засад судово-експертного забезпечення розслідування корисливих кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану. Обґрунтовано, що специфіка таких кримінальних правопорушень вимагає використання спеціальних знань у формі проведення судових експертиз. Систематизовано етапи призначення судових експертиз. Акцентовано на питаннях своєчасності призначення експертиз, правильності формулювання завдань та отримання зразків для порівняльних досліджень. Наголошено на доцільності залучення приватних експертів для проведення судово-медичних експертиз живих осіб на період воєнного стану як засобу зменшення навантаження на державні судово-експертні установи. Зроблено висновок про те, що судово-експертне забезпечення розслідування корисливих кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану, відіграє ключову роль в отриманні доказової інформації, перш за все тієї, яка не може бути отримана у інший спосіб, ані ж шляхом проведення судової експертизи.
СЛІДЧИЙ ОГЛЯД ПІД ЧАС РОЗСЛІДУВАННЯ МАСОВИХ ЗАВОРУШЕНЬ
Статтю присвячено дослідженню поняття, значення та видів слідчого огляду. Встановлено, що під час розслідування масових заворушень слідчий огляд є однією із провідних слідчих (розшукових) дій, яка проводиться на початковому етапі розслідування та дозволяє зафіксувати відомості, виявлені слідчим під час огляду, що є основною вихідною інформацією для підтвердження події кримінального правопорушення, визначення напряму розслідування та переліку обов’язкових до проведення у кримінальному провадженні слідчих (розшукових) дій, а також формування слідчих версій. Досліджено особливості, завдання та тактику огляду місця події під час розслідування масових заворушень. Акцентовано увагу на тому, що огляд місця події у кримінальних провадженнях щодо розслідування масових заворушень характеризується необхідністю одночасного вирішення організаційних, процесуальних та тактичних питань.
ОРГАНІЗОВАНА ЗЛОЧИННІСТЬ В УМОВАХ ВІЙНИ (ПРОБЛЕМИ ПРОТИДІЇ)
У статті здійснено аналіз проблем протидії організованій злочинності в Україні в умовах війни. Наголошується, що повномасштабна агресія рф суттєво загострила соціальні, економічні, гуманітарні та інші проблеми в Україні, чим організована злочинність скористалася, розширивши свої можливості. Констатується, що в умовах війни організована злочинність надає перевагу тим способам вчинення злочину, що безпосередньо пов’язані з використанням сучасних технологій. Докладно розглянуто окремі проблеми, з якими стикаються правоохоронні органи у протидії організованій злочинності. Окремо приділено увагу тим проблемам, які характерні для прифронтових областей (на прикладі Донецької області).
ПРИМИРЕННЯ ВИННОГО З ПОТЕРПІЛИМ ЯК ПІДСТАВА ЗВІЛЬНЕННЯ ВІД КРИМІНАЛЬНОЇ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ ТА НЕПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ (ЗА ЧИННИМ КРИМІНАЛЬНИМ КОДЕКСОМ УКРАЇНИ ТА ПРОЄКТОМ НОВОГО КРИМІНАЛЬНОГО КОДЕКСУ УКРАЇНИ)
Статтю присвячено порівняльно-правовому аналізу умов звільнення від кримінальної відповідальності / непризначення покарання (вимоги чинної ст. 46 Кримінального кодексу України та ч. 1 ст. 3.4.1. проєкту нового Кримінального кодексу України (станом на 22 лютого 2026 р.) до їх застосування у разі примирення винного з потерпілим за такими ознаками: вчинення кримінального правопорушення вперше; коло кримінальних правопорушень, за якими особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності / застосовано непризначення їй покарання; обов’язок усунути заподіяну шкоду та відшкодувати завдані збитки.
КРИМІНАЛЬНА ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ ЗА ПОРУШЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ПРО ПРАЦЮ
У статті досліджено кримінальну відповідальність за порушення законодавства про працю в Україні крізь призму особливостей складів кримінальних правопорушень і практики їх застосування. Проаналізовано норми Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за порушення трудових прав працівників, а також проблеми кваліфікації та доведення суб’єктивної сторони злочинів цієї категорії. Узагальнено підходи національної судової практики та визначено ключові напрями вдосконалення кримінально-правового захисту трудових прав.
ФОРМУВАННЯ ГОТОВНОСТІ СТУДЕНТСЬКОЇ МОЛОДІ ДО ДОМЕДИЧНОГО РЕАГУВАННЯ В УМОВАХ ПІДВИЩЕНОГО РИЗИКУ
У статті розглянуто питання формування готовності студентської молоді до домедичного реагування в умовах підвищеного ризику на прикладі правоохоронної діяльності. Обґрунтовано, що ефективність надання домедичної допомоги залежить не лише від знання алгоритмів дій, а й від здатності виконувати їх у стані фізичної втоми, психоемоційного напруження та дефіциту часу. Зазначено, що традиційна підготовка часто здійснюється у відносно стабільних умовах, що не повною мірою відповідає реальним службовим ситуаціям. Підкреслено доцільність інтеграції фізичної підготовки з відпрацюванням домедичних навичок та використання моделювання ситуацій підвищеного ризику в освітньому процесі. Встановлено, що такий підхід сприяє формуванню стійких практичних умінь, підвищенню психологічної стійкості та готовності до ефективних дій у складних умовах.
СПІВВІДНОШЕННЯ ПОНЯТЬ «ЛІКАРСЬКА ТАЄМНИЦЯ» ТА «МЕДИЧНА ТАЄМНИЦЯ» В КОНТЕКСТІ ПРОБЛЕМАТИКИ ЗНИКЛИХ БЕЗВІСТИ ЗА ОСОБЛИВИХ ОБСТАВИН ТА ПОЛОНЕНИХ
Процес формування репатріаційних списків у межах обміну військовополоненими базується на категоріях осіб, визначених Женевською конвенцією. Це актуалізує потребу в оперативному отриманні медичної документації родичами осіб, зниклих безвісти або полонених. Проте реалізація цього права ускладнюється особливим правовим режимом захисту персональних даних, що становлять лікарську таємницю. На сьогодні основним механізмом доступу до таких відомостей залишається процесуальний шлях у межах кримінальних проваджень, відкритих за фактами зникнення особи або її захоплення в полон.
ОРГАНІЗАЦІЙНО-ПРАВОВІ ЗАСАДИ ДІЯЛЬНОСТІ СПЕЦІАЛІЗОВАНИХ ПРОКУРАТУР У СФЕРІ ОБОРОНИ В УМОВАХ ВОЄННОГО СТАНУ
Досліджено організаційно-правові засади спеціалізованих прокуратур у сфері оборони. Виявлено ризики підзаконного регулювання (накази ОГП) та колізії щодо представництва в судах, підтверджені практикою Касаційного господарського суду у складі ВС 2026 р. Обґрунтовано впровадження принципу функціональної спеціалізації для посилення процесуальної автономії прокурорів. Запропоновано законодавче закріплення статусу цих органів, створення спеціалізованих судових палат та імплементацію стандартів ККПЕ для забезпечення їх незалежності.
ПРАВОВІ МЕХАНІЗМИ ВІДШКОДУВАННЯ ВОЄННИХ ЗБИТКІВ, ЗАВДАНИХ РОСІЙСЬКОЮ АГРЕСІЄЮ: ВІД НАЦІОНАЛЬНОГО ЗАКОНОДАВСТВА ДО МІЖНАРОДНОГО КОМПЕНСАЦІЙНОГО МЕХАНІЗМУ
У статті здійснено спробу теоретико-правового аналізу існуючих та перспективних механізмів відшкодування воєнних збитків, завданих внаслідок повномасштабної російської агресії проти України. Досліджено еволюцію правових інструментів фіксації та компенсації шкоди, розглянуто структуру міжнародного механізму, увагу приділено питанню подолання суверенного імунітету активів держави-агресора, обґрунтовано концепцію «солідарних контрзаходів» як відповідь на грубе порушення імперативних норм міжнародного права.
КІБЕРЗЛОЧИННІСТЬ ЯК ЗАГРОЗА ІНФОРМАЦІЙНІЙ БЕЗПЕЦІ ДЕРЖАВИ: СУЧАСНІ ТЕНДЕНЦІЇ ТА ВИКЛИКИ
Ця стаття присвячена аналізу кіберзлочинності, яка виступає серйозною загрозою для інформаційної безпеки держави в умовах активної цифровізації та зростаючої залежності від інформаційних комунікаційних технологій. Автор доводить, що сучасна кіберзлочинність виходить за межі традиційного кримінально-правового феномена, перетворюючись на системну загрозу національній та інформаційній безпеці. Це явище значно впливає на функціонування державних установ, економічну стабільність, критично важливу інформаційну інфраструктуру, а також на реалізацію конституційних прав громадян. У статті розглядаються сучасні тенденції розвитку кіберзлочинності, такі як зростання кількості й складності кібератак, застосування шкідливих програм, фішингових атак, програм-вимагачів, атак типу DDoS і методів соціальної інженерії. Окрема увага приділяється транснаціональному характеру кіберзлочинів, їх високій латентності, а також труднощам, які виникають під час їх виявлення, розкриття та розслідування. Наголошується на збільшенні кіберзагроз у контексті гібридних конфліктів і воєнного стану, коли кіберпростір використовується для дестабілізації держави, впливу на інформаційний простір та підриву її інформаційного суверенітету. Визначено основні виклики у протидії кіберзлочинності, серед яких виділяються недосконала законодавча база, недостатня координація між державними органами та міжнародними партнерами, дефіцит кваліфікованих кадрів і швидкий розвиток цифрових технологій, який випереджає можливості правоохоронних структур. У висновках підкреслюється необхідність впровадження комплексного підходу до боротьби з кіберзлочинністю. Це розглядається як ключовий фактор для забезпечення належного рівня інформаційної безпеки країни і зміцнення загальної національної безпеки.
МІЖНАРОДНО-ПРАВОВІ ЗАСАДИ ІНФОРМАЦІЙНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРАВООХОРОННОЇ ДІЯЛЬНОСТІ В УКРАЇНІ
У статті здійснено комплексний аналіз міжнародно-правових засад інформаційного забезпечення правоохоронної діяльності в Україні в контексті цифрової трансформації публічного управління та зростання транснаціональних загроз безпеці. Проаналізовано роль інформаційного забезпечення як ключового елементу управління в правоохоронних органах та його значення для реалізації стратегічних завдань реформування сектору безпеки і оборони України, орієнтованих на забезпечення безпеки людини, дотримання прав і свобод та підвищення довіри до державних інституцій. Значну увагу приділено аналізу міжнародного досвіду правового регулювання інформаційних відносин. Зроблено висновок, що адаптація міжнародних та європейських стандартів інформаційного забезпечення правоохоронної діяльності є необхідною умовою подальшої цифрової трансформації України, підвищення ефективності правоохоронної діяльності та інтеграції національної правової системи до європейського правового та інформаційного простору.
РОЛЬ ТЕХНОЛОГІЙ ВІДЕОМОНІТОРИНГУ В ПРАВООХОРОННІЙ ДІЯЛЬНОСТІ ПОЛІЦІЇ НІМЕЧЧИНИ
Стаття присвячена вивченню можливостей використання інтелектуальних технологій відеомоніторингу в діяльності правоохоронних органів України. Розглянуто актуальність впровадження систем відеомоніторингу в правоохоронну діяльність України з урахуванням досвіду провідних країн, зокрема Німеччини. Підкреслено важливість гармонізації національного законодавства з європейськими нормами та інтеграції інноваційних технологій у діяльність правоохоронних органів. Існує необхідність імплементації в законодавство України Загального регламенту захисту персональних даних GDPR (General Data Protection Regulation).
ПРАВОВЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВИКОРИСТАННЯ ІНФОРМАЦІЙНИХ ТЕХНОЛОГІЙ У ПРОФЕСІЙНІЙ ПІДГОТОВЦІ ПЕРСОНАЛУ ЗАЛУЧЕНОГО ДО ВИКОНАННЯ КРИМІНАЛЬНИХ ПОКАРАНЬ
У статті досліджено сучасні тенденції цифрової трансформації у діяльності правоохоронних органів залучених до виконання кримінальних покарань та обґрунтовано ключову роль інформаційних технологій у професійній підготовці їх персоналу. Визначено, що застосування інформаційно-комунікаційних технологій (ІКТ) істотно змінює структуру й зміст освітнього процесу у відомчих закладах освіти, забезпечуючи формування цифрових компетентностей, необхідних для роботи в умовах функціонування електронних реєстрів, систем відеомоніторингу, аналітичних платформ та електронного документообігу.
ІСТОРИЧНІ, ЕТИЧНІ, НЕЙРОБІОЛОГІЧНІ ТА ПСИХОСОЦІАЛЬНІ АСПЕКТИ СТАВЛЕННЯ ДО АЛКОГОЛЬНОЇ ЗАЛЕЖНОСТІ: ЕВОЛЮЦІЯ ПІДХОДІВ І СУЧАСНІ ВИКЛИКИ
У статті проаналізовано еволюцію ставлення до алкогольної залежності крізь призму історичних, етичних та психосоціальних трансформацій. Досліджено перехід від моральної моделі «гріха» до сучасної нейробіологічної концепції «хвороби мозку». Особливу увагу приділено специфіці алкоголізації в Україні та ролі поліції як агента профілактики й раннього втручання. Висвітлено біопсихосоціальні механізми адикції на основі теорії функціональних систем, що пояснюють формування «нового гомеостазу» та патологічного підкріплення. Окреслено руйнівний вплив стигматизації та самостигматизації на мотивацію до відновлення, а також обґрунтовано необхідність використання неклеймуючої мови в науковому та правоохоронному дискурсах. Автором підкреслено важливість балансу між правопорядком і терапевтичними заходами для успішної інтеграції осіб із залежністю в суспільство.
ПСИХОЛОГО-ПЕДАГОГІЧНІ ТА СОЦІАЛЬНО-ПРОФІЛАКТИЧНІ АСПЕКТИ ВПЛИВУ ВІЙНИ НА ПСИХІЧНЕ ЗДОРОВ’Я УЧАСНИКІВ ОСВІТНЬОГО ПРОЦЕСУ ЗАКЛАДІВ ВИЩОЇ ОСВІТИ ЗІ СПЕЦИФІЧНИМИ УМОВАМИ НАВЧАННЯ
У статті проаналізовано вплив війни на психічне здоров’я учасників освітнього процесу закладів вищої освіти. Окреслено основні психоемоційні наслідки воєнних подій, зокрема зростання рівня тривожних і депресивних розладів.. Розкрито сутність понять «життєздатність», визначено внутрішні та зовнішні ресурси особистості, що сприяють подоланню негативних наслідків стресу. Обґрунтовано необхідність створення комплексної системи психосоціальної підтримки в закладах вищої освіти зі специфічними умовами навчання як важливого чинника збереження психічного здоров’я та професійної ефективності учасників освітнього процесу в умовах воєнного стану.
ПСИХОЛОГО-ПРАВОВІ АСПЕКТИ РЕАГУВАННЯ НА ВИПАДКИ ДОМАШНЬОГО ТА ГЕНДЕРНО ЗУМОВЛЕНОГО НАСИЛЬСТВА, ВЧИНЕНОГО КРИВДНИКАМИ З БОЙОВИМ ДОСВІДОМ
У статті проаналізовано психолого-правові чинники домашнього та гендерно зумовленого насильства в умовах війни. Проаналізовано структуру насильства. Доведено, що бойовий досвід є каталізатором агресії через ПТСР та дезадаптацію. Розкрито роль соціальної стигми та механізми правового регулювання. Зроблено аналіз законодавства, що регулює питання реагування на випадки ГЗН. Запропоновано принципи взаємодії з військовими та ветеранами-кривдниками. Обґрунтовано інтегрований підхід, що поєднує відповідальність і реабілітацію задля збереження інституту сім’ї та національної безпеки.
ПРОБЛЕМИ ПЕНСІЙНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВІЙСЬКОВИХ В УКРАЇНІ ТА ШЛЯХИ ВИРІШЕННЯ ЦИХ ПРОБЛЕМ: ПРАВОВИЙ, СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНИЙ ТА КОМПАРАТИВІСТСЬКИЙ АСПЕКТИ
Стаття досліджує систему пенсійного забезпечення військовослужбовців України в умовах воєнного стану. Розглянуто колізії Закону № 2262-XII, проблему «пенсійних ножиць», включення «бойових» виплат до бази нарахування пенсій та еволюцію позицій Великої Палати Верховного Суду (2018–2025). Оцінено вплив Постанови КМУ № 1 (2025) на соціальний захист ветеранів. Через порівняння з системами США та Польщі виявлено вади вітчизняного законодавства й обґрунтовано перехід до автоматизованого перерахунку пенсій.
ВІК ЯК ОЗНАКА СУБ’ЄКТА СКЛАДУ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ
У статті здійснено комплексний кримінально-правовий аналіз віку як обов’язкової ознаки суб’єкта складу кримінального правопорушення. Обґрунтовується, що вік є не лише формально визначеним юридичним критерієм, а й важливим соціально-правовим показником, який відображає рівень психічної, інтелектуальної та соціальної зрілості особи. Зазначається, що саме з досягненням встановленого кримінальним законом віку особа визнається здатною усвідомлювати суспільну небезпечність своїх дій та керувати ними, що є необхідною умовою кримінальної відповідальності.
КВАЛІФІКАЦІЯ ВВЕЗЕННЯ В УКРАЇНУ ТОВАРІВ ПІД ВИГЛЯДОМ ГУМАНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ
Статтю присвячено розгляду дискусійного в теорії кримінального права і в судовій практиці питання кваліфікації ввезення в Україну товарів під виглядом гуманітарної допомоги. Констатовано, що підставою для застосування ст. 201-2 Кримінального кодексу України (КК) переважно ставало фіктивне визначення придбаного і доставленого в Україну майна (найчастіше автомобілів) як гуманітарної допомоги з метою його подальшого продажу. Показано, що розповсюдженню такої практики сприяло запровадження з початком широкомасштабного вторгнення РФ в Україну спрощеної процедури митного оформлення і звільнення від оподаткування вантажів, позначених як гуманітарна допомога. Піддано критичній оцінці поширений серед правозастосувачів підхід, згідно з яким при інкримінуванні порушення ст. 201-2 КК самодостатнього значення набуває задокументований факт митного оформлення певного вантажу як гуманітарної допомоги. Розкрито потенціал інших кримінально-правових заборон, які можуть стати у нагоді при кваліфікації аналізованої поведінки. Розповсюдженість останньої визнано одним з аргументів на користь рекриміналізації товарної контрабанди, здійсненої в Україні в грудні 2023 р. Встановлено, що поява в КК ст. 201-4 ознаменувала початок нового етапу в кримінально-правовій протидії митно-податковим зловживанням з автомобілями та іншими товарами, фіктивно (безпідставно) ввезеними в Україну під виглядом гуманітарної допомоги. Розкрито окремі аспекти кримінально-правової характеристики контрабанди підакцизних товарів, які мають бути враховані при кваліфікації згаданих зловживань. Проаналізовано матеріали релевантної судової практики. Відзначено поширеність помилкової правозастосовної практики, у межах якої дії тих, хто у розглядуваний спосіб з ухиленням від митного оподаткування ввозив в Україну автомобілі вже після 1 липня 2024 р., тобто після набрання чинності законом про відновлення кримінальної відповідальності за товарну контрабанду, кваліфікувалися не за ст. 222 або ст. 201-4 (залежно від вартості транспортних засобів, неправомірно ввезених як гуманітарна допомога), а за ст. 201-2 КК. Висловлено думку про підслідність відповідних кримінальних правопорушень як один із чинників, які сприяють поширенню такої хибної практики.
АДМІНІСТРАТИВНІ ПРАВОПОРУШЕННЯ У СФЕРІ ПУБЛІЧНИХ ФІНАНСІВ: ТЕОРЕТИКО-ПРАВОВИЙ АСПЕКТ
Статтю присвячено вивченню питань адміністративних правопорушень у сфері публічних фінансів. Звернуто увагу на законодавчі регулятори, котрі розкривають встановлення видів та рівнів адміністративних правопорушень у сфері публічних фінансів, проаналізовано вплив адміністративних правопорушень на розвиток бюджетного процесу, котрий виступає базою функціонування публічних фінансів. Надано та обґрунтовано авторську точку зору щодо розуміння адміністративних правопорушень у сфері публічних фінансів та профілактики заходів адміністративних правопорушень як понятійних категорій. Запропоновано заходи профілактики адміністративних правопорушень у сфері публічних фінансів у якості посилення контрольних інструментів за раціональним розподілом та використанням грошових коштів держави, вдосконалення законодавчих регуляторів щодо посилення адміністративної відповідальності за допущені порушення фінансової дисципліни та підвищення фінансової грамотності відповідальних осіб, котрі причетні до процесів забезпечення руху грошових коштів держави.
ДОМАШНЄ НАСИЛЬСТВО ЯК ПОРУШЕННЯ ПРАВ ЛЮДИНИ ТА СОЦІАЛЬНА ПРОБЛЕМА
В статті здійснено комплексний аналіз домашнього насильства як серйозного порушення прав людини та глибокої соціальної проблеми. Особлива увага приділяється тому, що домашнє насильство є не лише приватною справою окремої сім’ї, а й порушенням основоположних прав і свобод, гарантованих Конституцією України та міжнародним правом. У дослідженні розглянуто, як алкоголізм суттєво впливає на динаміку насильницької поведінки, знижуючи самоконтроль, провокуючи агресію та створюючи небезпеку в умовах емоційної близькості в родині. Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначається чотири основні форми домашнього насильства відповідно до чинного українського законодавства – фізичне, сексуальне, психологічне та економічне. У статті детально описано кожен з видів насильства, їх прояви та наслідки для постраждалих. Також порушується питання стереотипів, що заважають суспільству адекватно сприймати проблему домашнього насильства, зокрема щодо того, хто може бути жертвою. Важливе місце у статті займає аналіз правових механізмів захисту осіб, які зазнають домашнього насильства. Розглянуто поняття термінового заборонного припису, який виноситься поліцією, та обмежувального припису, який видається судом. Зазначається, що ці інструменти є важливими превентивними заходами, які дозволяють оперативно реагувати на випадки насильства та захистити постраждалих осіб.
ВЗАЄМОЗВ’ЯЗОК ЗОВНІШНЬОЇ ТА ВНУТРІШНЬОЇ КРИМІНАЛЬНО-ПРАВОВОЇ ПОЛІТИКИ УКРАЇНИ В ОСОБЛИВИЙ ПЕРІОД
Стаття присвячена дослідженню взаємозв’язку зовнішньої та внутрішньої кримінально-правової політики України в особливий період, що характеризується гібридною агресією та повномасштабним вторгненням російської федерації. Проаналізовано актуальні проблеми кримінально-правової політики в умовах війни. Особливу увагу приділено негативним тенденціям формування політики та їх впливу на міжнародну правову довіру. Обґрунтовано необхідність формування інтегрованої моделі політики, яка поєднує національну безпеку з євроінтеграційними зобов’язаннями, забезпечує баланс репресії і гуманізму та готується до післявоєнних викликів.
СТАН НАУКОВОЇ РОЗРОБЛЕНОСТІ ПРОБЛЕМ ПРОВЕДЕННЯ ОПЕРАТИВНИХ ЗАКУПОК ПРИ ДОКУМЕНТУВАННІ ПРОТИПРАВНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ОРГАНІЗОВАНИХ ЗЛОЧИННИХ ОБ’ЄДНАНЬ
У статті проведено ґрунтовний аналіз наукової розробленості проблем застосування оперативної закупки як ефективного засобу документування протиправної діяльності організованих злочинних об’єднань. Встановлено, що специфіка документування саме організованих злочинних об’єднань залишається недостатньо вивченою, що засвідчує актуальність роботи. Виявлено низку системних проблем, які перешкоджають ефективній боротьбі з організованими злочинними групами. Доведено необхідність перегляду та коригування рекомендацій щодо застосування оперативних закупок у протидії організованій злочинності.
ПОНЯТТЯ ТА МЕЖІ «ПРИВАТНОГО СПІЛКУВАННЯ» У КРИМІНАЛЬНОМУ ПРОЦЕСІ УКРАЇНИ: ПРОБЛЕМИ ТЛУМАЧЕННЯ СТ. 258 КПК
У статті уточнено зміст і межі поняття «приватне спілкування» у кримінальному процесі України крізь призму ст. 258 КПК. Показано, що приватність визначається не самим каналом зв’язку, а «умовами» передання й зберігання інформації та обґрунтованими очікуваннями конфіденційності учасників. Розглянуто співвідношення цієї норми з конституційними гарантіями та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На матеріалі практики ЄСПЛ і підходів Верховного Суду обґрунтовано, що ухвала слідчого судді не забезпечує законності автоматично: значення мають чіткі межі дозволу, доведення субсидіарності та належна фіксація результатів негласних слідчих (розшукових) дій.
АВІАЦІЙНИЙ ПРОФАЙЛІНГ ТА ІНТЕРВ’ЮВАННЯ ЯК НЕВІДЄМНІ СКЛАДОВІ СИСТЕМИ API/PNR
У статті розглядається важливість методики авіаційного профайлінгу як інструменту оцінювання пасажирів авіаційних рейсів. Описано його поєднання з майбутнім функціонуванням системи API/ PNR в Україні, що наддасть можливість виявляти потенційних правопорушників ще на етапах бронювання та реєстрації квитків. Крім того, не менш важливим аспектом, на який звернута увага у дослідженні, є залучення до проведення інтерв’ювання оперативних працівників, які володіють відповідними вміннями й навичками та мають значний досвід, що забезпечує високу ефективність процесу.
МІЖНАРОДНІ СТАНДАРТИ ПРАВ ЛЮДИНИ У ДІЯЛЬНОСТІ ПОЛІЦІЇ: КОНСТИТУЦІЙНО-ПРАВОВИЙ ТА ДЕОНТОЛОГІЧНИЙ ВИМІР
Статтю присвячено аналізу міжнародних стандартів прав людини як нормативної основи діяльності поліції у взаємозв’язку з конституційними гарантіями та професійною етикою правоохоронців. Розкрито їх правову природу, механізми імплементації та значення для правозастосовної практики. Обґрунтовано роль поліцейської деонтології і міжнародної судової практики у формуванні правозахисної моделі діяльності поліції та забезпеченні балансу між публічною безпекою та правами людини. Запропоновано концепцію триєдиної моделі забезпечення прав людини, що поєднує міжнародні стандарти, конституційні гарантії та професійно-етичні засади діяльності поліції.